S-a întors iar azi noapte şi m-a sfâşiat ca pe-o hârtie.
M-a deschis ca pe o floare a durerii.
Şi a fost plăcut.
S-a scufundat în mine şi m-a aprins...
Cum face întotdeauna.
M-a făcut să ard toată.
De unde ştii că era diavolul ?
Ştiu ce crezi.
Crezi că vorbesc de tatăl meu vitreg.
Pentru că tu nu crezi în diavol.
Bine. Hai să vorbim de tatăl tău vitreg.
Ştii tot despre tatăl meu vitreg. Ştii că i-am tăiat gâtul.
I-am tăiat mărul lui Adam în două,
ca pe un fruct într-o zi de vară.
Ca să nu scoată un cuvânt.
Am stat lângă el şi l-am privit cum moare.
Încet.
Era singura cale de a-l opri.
Ce să opreşti ?
Să mă reguleze !
Nu mă asculţi.
Ba da, Chloe.
Nu mă asculţi cu inima ! Doar cu mintea.
Mintea ta e problema.
N-ai idee cum e să n-aibă nimeni încredere în tine.
Şi tu trebuie să ai încredere în mine, Chloe.
Nu poţi avea încredere în cineva care te crede nebună.
Cred că e de ajuns pentru azi.
Dar am făcut progrese azi,
am aflat lucruri noi...
Ştii cum e să arzi pe dinăuntru ?
- Nu ştii pentru că eşti moartă ! - Dă-i drumul, Chloe.
N-o ating !
Dă-mi drumul ! Dă-mi drumul !
Mă scoţi din minţi ! Termină !
- Termină ! - Dă-mi drumul !
Termină !
Ia uite.
Deschideţi ! Eşti moartă !
Intră !
E nebună !
Părăsiţi ÎNCHISOAREA PRINCIPALĂ
Iartă-mă.
Trebuie să compar dosarele cu tine luni.
Ai timp dimineaţă ?
- Întreab-o pe Anna. Te strecoară ea. - Iartă-mă.
N-o externez.
Dacă vreţi s-o analizaţi, domnule, veniţi cu ordin de transfer de la judecător.
Până atunci e a mea.
Mulţumesc.
Avocaţii...
Intră.
Ce e ?
Chloe. Iar înfloreşte povestea cu violul.
Zice că o vizitează diavolul în celulă.
- Bine. - E a treia oară în trei luni.
Cred că are legătură cu tatăl ei vitreg, probabil remuşcări.
Dar în loc să-şi amintească şi să accepte,
cade în latura asta satanică.
Timp. Dă-i timp.
I-am dat. Timp şi Elavil. Şi Mellaril şi Haldol.
Poate sunt
supradozaţi.
Ştiu că toţi ne creăm realităţile noastre.
Dar ce creează ea depăşeşte orice realitate obiectivă.
Mintea lui Chloe urmează o singură pistă.
A mea e goală acum.
Vino încoace.
Ai o minte strălucită.
O să-i dai de capăt.
Arunc-o pe oglindă.
Asta vede ea acum.
- O imagine distorsionată a ei. - Tu cine eşti în povestea asta ?
- Oglinda. - Tu eşti oglinda.
Dacă eu sunt oglinda şi ea e imaginea,
atunci tu cine eşti ?
Eu vă văd pe amândouă.
Aşa că sunt Dumnezeu.
Sau doar un birocrat suprasolicitat.
Dumnezeu e bine.
Nu uita niciodată,
capacitatea de a reprima e, de fapt, o unealtă vitală de supravieţuire.
Fără ea, Chloe s-ar putea să nu fi supravieţuit.
Iertaţi-mă, am întrerupt cuplul fericit ?
Dr. Graham, vorbeam de reprimare ca mecanism de supravieţuire.
Am avut o întâlnire săptămâna trecută.
Am supravieţuit cu greu. Încerc s-o uit.
Sunt convins că aventurile tale amoroase sunt fascinante, doctore.
Dar, din păcate, sunt pe picior de plecare.
- Nu mă lăsa... - Nu, nu, plec.
Dau o fugă la Willow Creek. Mă întâlnesc cu noul inginer.
Eu rămân aici. Ne vedem la cină.
Fii cu ochii pe soţia mea, Pete. Ştiu că ai s-o faci.
- Nu, mulţumesc. - Dă-mi voie să ţi-o circumcid.
Fumeaz-o diseară cât e proaspătă.
- Noapte bună, şefu'. - Noapte bună, copii.
Ce-ar fi să ne luăm împreună o pizza crocantă cu caşcaval ?
Sună foarte bine,
dar am treabă.
- Fac cinste ! - Se răceşte până ajunge.
O încălzim.
- Nu-mi place pizza. - Cui nu-i place ? Trebuie să mănânci.
Nu cu tine !
Ar trebui să sărbătorim. Tocmai am fost circumcis.
- Cine e înăuntru ? - Shelley de la supraveghere.
- Ce s-a întâmplat ? - A mai avut o criză.
- L-ai mărit doza ? - Da. 25 miligrame.
E prea mult. Doza asta e mult prea mare.
Vreau o copie pe birou luni dimineaţă, bine ?
Mulţumesc.
Al naibii generator !
Nu iar.
Irene, tu eşti ?
Sistemul electric o să ne dea de furcă.
E a patra oară săptămâna asta. Mă duc să înot.
Mă duc să-mi fac treaba cât e lumină.
- Noapte bună, Joe. - Câte ture de bazin, dnă doctor ?
55. Dar cine le numără ?
Te-ai întrecut pe tine. Condu cu grijă acasă.
- Salut-o pe soţia ta. - Bine.
Atâta şcoală şi uiţi să-ţi iei o umbrelă.
- Ai primit biletul meu ? - Da. Cel legat de serviciu.
Exact. Cum a fost întâlnirea cu... ?
Cu "cum o cheamă" ?
Ca toate întâlnirile mele. Scurtă. Zadarnică.
N-a gustat umorul meu, aspectul de băieţandru,
aşa că am vorbit de muncă.
A zis că nu e un subiect potrivit pentru o primă întâlnire.
Asta a fost tot. Am băut şi atât.
Nici măcar n-am luat masa.
Nu ne potrivim. Când ştii, ştii.
Ştiu.
- Vin după tine. - Nu e nevoie.
- Şeful a zis să fiu cu ochii pe tine. - Când ai ascultat tu de şef ?
Ploi abundente în nordul Connecticut-ului şi în New Hampshire.
Văd.
Inundaţii în Lennox şi s-au raportat blocaje...
- Nu puteţi trece. Drumul e închis. - Ce se întâmplă ?
E o gaură în drum, dnă.
- Bună, Bob. - Prost ţi-ai ales seara să conduci.
E o gaură aici. Nu poţi trece. Îmi pare rău.
- Ce să fac ? - Mergi 500 m şi fă la stânga.
Ştii podul unde pescuiesc cu Doug ?
Ala mic şi alb ?
Poţi trece pe acolo.
Spune-i lui Doug să mă sune.
Bine.
- Doug, eşti acasă. - Da, tu unde eşti ?
A trebuit să ocolesc. Ajung în câteva minute. Cum a fost la Willow Creek ?
Ploaia încetineşte munca. E haos.
- Eşti bine ? - Da.
Doug ?
Eşti teafără ?
Dumnezeule ! Bine, bine...
Sunt doctoriţă. O să te duc la spital. Sunt doctoriţă.
O să te ajut. O să fie bine.
O să te ajut.
Ajutor !
Să m-ajute cineva !
CELULE DE SUPRAVEGHERE
Dr. Graham !
Spune-mi ce caut aici, Irene !
S-a trezit agitată.
- Mişcă-ţi fundu' aici ! - Dă-mi 40 mg de Ativan.
- Rămâi în celulă. - Ţine-o.
Luaţi-l de pe mine ! Lasă-mă în pace ! Mă auzi ?
Ce-mi faci ?
Mulţumesc.
- Eşti bine ? - Da. S-a liniştit.
E atât de trist.
Miranda, e foarte ciudat.
Practic, nici n-ar trebui să te tratez eu.
Dar am convins Curtea să ne lase
până eşti transferată.
Tot ce vorbim e strict confidenţial
şi n-o să părăsească această încăpere.
De când sunt aici ?
De trei zile.
De ce ?
Ai fost internată la neurologie, la noi. Aveai crize violente.
Tomografiile arată paralizie pe stânga
şi insuficienţe în lobul frontal.
Ţi s-au făcut injecţii cu Haloperidol şi Ativan.
Ţi-am făcut analize şi PCP-ul a ieşit negativ.
Ai fost legată o zi jumate ca să nu-ţi faci vreun rău.
Apoi, practic, ai intrat într-o stare catatonică.
E prima dată când te văd lucidă.
Vreau să vorbesc cu soţul meu.
Unde e ?
Eşti cea mai raţională persoană pe care o cunosc, fără excepţie.
Te bizui doar pe fapte.
De ce-ţi spun asta ?
Îmi stabileşti personalitatea.
Mă consideri o persoană raţională. Nu impulsivă şi emotivă.
Urmând această modalitate de analiză, o să vorbim
despre o întâmplare traumatizantă care face acest profil psihologic inutil.
- Crezi că neg realitatea. - Nu te analiza.
Încearcă doar să-ţi aminteşti.
Miranda...
Care e ultimul lucru pe care ţi-l aminteşti ?
Îmi amintesc de Chloe.
Eram la şedinţa de vineri seara cu Chloe.
Cum a mers ?
Înflorea povestea ei cu violul.
L-am văzut pe Doug.
Tu erai acolo.
M-am întors în biroul meu şi am lucrat la dosarul lui Chloe.
M-am oprit, am coborât la piscină, am făcut 55 de ture de bazin.
L-am văzut pe Joe, mi-am luat cheile, m-am dus la maşină. Tu m-ai condus.
- Da. - Dar apoi...
A fost un blocaj pe drum.
A trebuit s-o iau pe pod şi am luat-o pe pod.
Oare ce s-a mai întâmplat ? Încearcă să-ţi aminteşti.
Am ajuns acasă.
L-am văzut pe Doug. Era pe canapea.
Încearcă să-ţi aminteşti.
Era o fată.
- Da, era o fată. - Nu, nu era...
Era o fată.
- O fată pe pod. - Nu s-a raportat nimic.
- A fost un accident, nu ? - Nu.
- Fata era plină de sânge... - Vreau să te întreb de Doug.
Ce-ţi aminteşti de Doug ?
De ce mă întrebi de Doug ?
Aveaţi necazuri în căsnicie ?
Nu. Nu aveam necazuri în căsnicie.
Şi de ce foloseşti trecutul ?
Miranda...
Nu-ţi aminteşti nimic de Doug ? Chiar nimic ?
Nu-mi spune că a păţit ceva.
Trebuie să-ţi spun ceva. Mi-e foarte greu.
Te rog, nu-mi spune că Doug a păţit ceva.
Doug e mort.
L-ai omorât.
- Nu ! Nu ! - Infirmier !
Nu l-am omorât !
- Nu l-am omorât ! - Infirmier !
Nu l-am omorât ! Nu !
Nu, nu ! Nu l-am omorât ! Nu !
E în regulă.
Sunt de partea ta.
E dr. Grey.
Uită-te la ea. Nu te uita aşa la mine.
Sunt iar campioana oficială.
Bună, Miranda. Bine ai venit.
Acum eşti una dintre noi.
Ştii că locul meu nu e aici.
Dacă eşti aici, înseamnă că aici ţi-e locul.
Aici nu mai eşti doctoriţă.
Şi chiar dacă spui adevărul,
nimeni n-o să te asculte.
Ştii de ce ? Pentru că eşti nebună.
Cu cât încerci mai mult să le arăţi că se înşeală,
cu atât pari mai nebună.
Eşti invizibilă acum.
Simţi ?
Nu mă atinge.
Ţi-e frică ?
Nu.
Ar trebui să-ţi fie.
Doctor măcelărit Soţia arestată
Nu singur
Visez.
Logica viselor, proces primar. Asta mi se întâmplă.
Visez.
Visez. Visez.
Visez.
Nu sunt nebună. Visez.
Scularea, iubito. E o zi nouă.
Vreau să vorbesc cu Pete.
O să-l vezi şi pe dr. Graham. Acum vreau să iei micul dejun.
- De ce-mi faci asta, Irene ? - Îmi fac doar meseria.
Nu vrei să-l chem pe Jim să mă ajute, nu ?
Aşa ! Bravo !
Hai, iubito. E timpul să faci duş.
Hai, iubito. E timpul să-ţi speli păcatele.
Eşti nebună.
Da, tu.
Ce ai ?
Am întors privirea o secundă. E inadmisibil.
Nu e vina ta.
Pacienţii găsesc mereu mijloace să-şi facă rău, dacă asta vor.
N-o vedeam în stare de aşa ceva.
Nici eu.
Shelley a zis că Chloe a ameninţat-o pe Miranda.
Am izolat-o azi.
Ce face ?
E în ultimul hal.
Nu pot să cred că şi-a pierdut minţile aşa repede. N-am mai văzut aşa ceva.
S-a tăiat de 35 de ori, a pierdut mult sânge, dar nu e grav.
- Ce-a folosit ? - Un scalpel.
De unde, habar n-am.
E în regulă, Tony.
Haide.
Crezi că eu mi-am făcut asta, nu ?
Tu ţi le-ai făcut ?
Nu.
Nu ştiu.
Atunci cine ? Să fie
Chloe sau...
Nu ştiu.
Ai recunoscut singură că ţi-e greu
să diferenţiezi realitatea de fantezie. Deci e posibil.
Da, ca doctor, ştiu de ce crezi asta.
Dar chiar mi se întâmplă ceva.
Dar clipa asta ?
Ce e cu ea ?
E o halucinaţie ?
Este ?
Eu zic să mărim doza de medicamente
până lucrurile capătă noimă.
Sau până-mi iau alt doctor.
Poftim ?
Deoarece am halucinaţii şi nu-mi pot aminti,
poate mă ajuţi cu ceva.
Bine. Inhalează.
Am avut vreo aventură ?
Nu.
Ai fi vrut ?
Da.
Credeai că vreau şi eu ?
Da.
Atunci de ce n-am avut ?
Erai măritată cu şeful.
Acum nu mai sunt.
Sunt aici.
Încerc să te ajut.
De ce n-ai încredere în mine ?
Nu poţi avea încredere în cineva care te crede nebună.
Phil !
Bună, Miranda.
Vreau să vorbesc puţin cu tine.
E vorba de Pete.
Ce e cu el, Miranda ?
Nu cred că ar trebui să mă trateze el.
Ai ceva personal împotriva lui ?
Pete e cel mai bun doctor pe care-l am acum
şi are tot sprijinul meu.
Acum scuză-mă, Miranda.
- Miranda. - Bună, Teddy.
- Cum se poartă cu tine ? - Ca şi cum aş fi nebună.
- Cred că eu am făcut-o, dar nu e aşa. - Mulţumesc.
- N-am făcut-o eu, Teddy. - Bine. Stai jos.
Hai să nu vorbim despre ce ai făcut sau n-ai făcut.
Important e ce pot face eu pentru tine acum.
Procurorul vrea o audiere săptămâna viitoare.
Săptămâna viitoare ? Nici n-am avut timp de investigaţii.
E imposibil !
Ca avocat al tău, trebuie să-ţi spun că dovezile sunt covârşitoare.
Ai fost identificată la locul crimei. Şeriful te-a văzut conducând spre casă.
Vecinii au auzit ţipetele.
Au arma crimei şi amprentele tale pe ea.
Sunt urmele tale pe podea, pe pereţi.
Dar n-am avut nici un motiv !
De ce aş fi făcut asta ? Poate a venit vreo fostă pacientă.
S-au verificat dosarele ? A scăpat cineva ?
Persoana aia ar avea un motiv. Da, am fost acolo şi aş fi ţipat.
Poate am intrat în stare de şoc.
Singura şansă e să pledăm nebunie temporară.
Şi nici nu ştiu dacă o să ţină. Eşti un psiholog bun.
Juraţii o să-şi zică: "Dacă ar vrea să omoare pe cineva,
s-ar putea preface nebună şi scăpa".
Nu sunt nebună.
Tocmai asta e.
Ideea e că sunt singura aici care crede că nu mi-am ucis soţul !
Crezi că sunt nebună ?
Nu-i nimic. Las-o baltă.
Las-o baltă.
Şeriful Ryan e aici.
Ar vrea să vorbească cu tine.
Ştii că era prietenul cel mai bun al lui Doug, deci nu te-aş sfătui.
E în regulă, Teddy. N-am nimic de ascuns.
Bună, Bob.
Miranda...
Am doar câteva întrebări de clarificat.
Când ai intrat prima dată şi el era pe canapea...
Din reconstituirea crimei
reiese că prima lovitură a venit din faţă.
Asta înseamnă că a văzut-o.
Ce nu înţelegem e cum... ?
De ce ai făcut-o ?
Cum l-ai putut omorî pe Doug aşa ? Te iubea !
- Numai la asta vreau răspunsul. - Nu eşti obligată să răspunzi.
- N-am nici un răspuns, Bob. - N-ai nici un răspuns ?
Ai face bine să cauţi răspunsuri pentru că eşti în încurcătură !
Ajunge, şerifule. Ajunge !
Vreau să se uite în ochii mei şi să-mi spună de ce a făcut-o.
Tu cum te-ai simţi ?!
- Ai spus că n-o şochezi. - Vrei s-o şochez ?!
- Termină ! Ce faci ? - Miranda, nu te uita la ele.
Nu te uita la ele.
A trebuit să-l adun de pe jos, Miranda. Bucată cu bucată !
Miranda, ce e aia ?
NU SINGUR
E în regulă.
- De ce-mi faceţi asta ? - Hai să mergem. Am terminat aici.
- De ce-mi faceţi asta ? - E în regulă.
De ce-mi faceţi asta ?!
De ce-mi faceţi asta ?! De ce ?!
Intră, Miranda.
Te rog, stai jos.
Deci...
Ai vrut să mă vezi ?
Am fost acolo.
Am fost acolo când Doug a fost ucis.
Dar n-am fost singură.
N-am fost singură acolo. Asta înseamnă "nu singur".
- Cine era cu tine ? - Nu ştiu cine era.
Nu ştiu cine era.
Dar mai era cineva acolo !
Miranda.
Ştim că nu mai ai pe nimeni.
Noi suntem familia ta acum.
Ştiu.
Vreau să ştii că o să facem tot ce putem
ca să te ajutăm, ca să te simţi în siguranţă
şi să ai încredere în noi.
Dar s-a programat o audiere.
Miranda... Hai şi stai jos.
Miranda...
Cine e fata asta ?
- Pune poza înapoi. - Cine e fata asta ?
E fiica mea, Rachel.
Nu, asta e fata pe care am văzut-o pe pod. Asta e fata.
Ce face ? Unde e ?
- E imposibil. - Asta e fata pe care am tot văzut-o.
Asta e fata.
E moartă.
Rachel a murit acum 4 ani.
Sunt o persoană raţională.
Cred în ştiinţă.
Nu cred în paranormal.
Şi nu cred în fantome.
Dar dacă eşti tu fantoma lui Rachel Parsons,
atunci o să-mi dai drumul din celula asta.
La naiba ! Biroul lui Pete.
Fată locală se sinucide
Locul: izolator
Chloe ?
Chloe !
Ajutor !
Dă-mi drumul !
Vedeţi ce e cu Chloe ! Are nevoie de ajutor !
- Ai vorbit cu Chloe ? - Da.
- A fost violată ? - Nu.
- De ce ? - Ai analizat-o ?
Bineînţeles că a fost analizată.
- N-a avut timp. - Cine ?
- Avea o tăietură. - A intrat în perete. Ea şi-a făcut-o.
Am văzut un tatuaj. A vorbit de vreun tatuaj ?
- De ce nu stai jos ? Un tatuaj ? - Da.
O femeie în flăcări cu mâinile în sus, aşa ?
Ca o imagine biblică.
Anima Sola ?
- Da. Anima Sola. Asta am văzut. - E o imagine arhetip comună.
Femeia în lanţuri aşteptându-şi soarta.
Vorbesc de ceva ce am văzut pe pieptul unui bărbat.
- Asta am văzut. - Ai o criză.
Imaginea reflectă starea ta mintală.
O femeie în purgatoriu.
Explică-mi asta.
- Rachel Parsons nu s-a sinucis. - A sărit de pe un pod.
A fost dusă de apă peste pietre.
Era tăiată. Fata era în stare de şoc.
- Am văzut-o. Cineva i-a făcut asta ! - S-au înşelat ?
- Să redeschidem cazul. - Poate ar trebui !
Am văzut-o şi e legată de mine.
- Nu ştiu cum. - Divagaţii şi incoerenţă...
Nu înşira prostiile tale psihologice ! Le ştiu pe dinafară !
Bine.
Mă scuteşte de o osteneală.
Celulele de sticlă au probleme electrice.
Te transfer la psihiatrie.
O greşeală şi ajungi la izolator.
N-o da în bară.
Rachel Parsons era acolo.
Moartă sau vie, nu ştiu !
Dar fata aia a venit la mine.
A venit la mine.
Bună, Chloe.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău că nu te-am crezut.
Vreau să-mi spui cine ţi-a făcut asta.
Spune-mi numele lui, Chloe.
Spune-mi, Chloe. Spune-mi orice.
Îţi spun un singur lucru.
Poate avea trupul meu,
dar n-o să aibă niciodată sufletul meu.
Niciodată.
Diavolul.
E în regulă.
A zis că tu urmezi.
Încearcă să nu adormi.
Dacă ai nevoie de mine, sunt la cafea.
Stingerea.
Lasă-mă în pace !
- Nu pare o furnică adevărată. - Are sfere disco în loc de ochi.
Filme de mâna a doua.
- Alea cu insecte uriaşe sunt grozave. - Ce e aia ?
E dr. Grey. Încearcă să se sinucidă.
Nivelul C, avem apucături sinucigaşe în celula 33. Trimitem ajutoare.
Deschide !
Dr. Grey are probleme !
Numărul 33. Deschide imediat !
La naiba, ce mizerie !
- Ţine-o, îi dau eu medicamentul. - De ce ? E deja leşinată.
Nu-mi spune ce să fac.
Dr. Grey, uşurel ! Nu-mi face rău !
Opreşte-o ! Mi-a luat cheile !
Avem un fugar ! Evadează un pacient ! Aripa 3 !
Staţi cu mine.
A luat-o pe aici. Haideţi !
Nu vă opriţi !
La naiba !
E deasupra !
Nu mişca !
Dr. Grey !
Hai, Hank.
Nu putea ajunge în clădirea asta.
Chiar şi aşa, nu poate ieşi. Ne jucăm de-a v-aţi ascunselea.
Dacă durează, acumulăm ore suplimentare.
Profesorii îşi încolţesc mereu elevii.
Haide. Nu cred că e aici.
Am căutat pe culoarele 4 şi 5.
Joe de la recepţie.
- Ce se întâmplă acolo ? - E întuneric aici.
Cum ce vreau să spun ?
E a patra oară când se întâmplă luna asta. Lăsaţi-o baltă.
Mulţumesc.
La naiba !
Joe...
Ai văzut ceva ?
Da, acum când s-au aprins monitoarele.
Pe coridorul 6, ceva a trecut repede prin faţa camerei.
Frank, du-te în aripa estică. Don, în cea vestică. Eu o iau pe scări.
La maşina mea. Du-te.
Du-te.
Ce vrei de la mine ?!
Bun, ce mai e acum ?
Nu, Miranda !
Doug ?
Nu, Miranda !
Nu, Miranda ! Te rog !
Te rog ! Miranda, nu ! Nu, te rog !
Miranda, nu ! Nu !
N-o face, Miranda !
Nu-mi face asta, Miranda ! Te rog !
N-o face, Miranda !
Nu-mi face asta, Miranda ! Te rog, Miranda !
Te iubesc.
Ce-am făcut ?
NU SINGUR
De ce ?
De ce eu ?
De ce ?
Willow Creek.
- Cum a fost la Willow Creek ? - Ploaia încetineşte munca. E haos.
Ne vedem peste câteva zile.
E bine să fii Dumnezeu.
Te iubesc.
- Lasă cuţitul ! - Lasă arma !
- Lasă cuţitul !
- Las-o tu ! - Sfinte Cristoase !
Ajutor !
Carter, vino încoace imediat !
Ajutaţi-mă, vă rog !
Vă rog !
Fata e Tracy Seavers.
A fost dată dispărută acum două săptămâni.
A fost găsită azi de două patrule în Willow Creek
la o fermă a doctorului Douglas Grey. Acum e internată.
V-a spus ceva util ?
- Nu putem vorbi. - Mai sunt victime ?
Nu putem confirma. Scuzaţi-mă.
Preia FBI-ul investigaţia asta ?
Întrebaţi FBI-ul.
Trebuie dusă la spital.
Date fiind împrejurările, reţine-o la domiciliu până la proces.
Pacienta ta a doborât un paznic,
a atacat o soră, a scăpat din instituţie, a furat o maşină...
Şi a salvat o fată.
- De unde ştia că fata era acolo ? - Nu ştiu.
- Ideea e că... - E încă suspectă de crimă !
Vino încoace.
FBI-ul zice că ar mai putea fi victime.
Erau ace şi o cameră video acolo.
Dacă află presa, o să iasă urât.
Vreau răspunsuri şi timpul zboară !
Vreau să vorbesc cu ea.
E greu de crezut că Doug a făcut aşa ceva.
Am lucrat împreună mult timp. Credeam că-l cunosc destul de bine.
Cum am putut fi aşa orb ?
N-ai fost singurul, Phil.
Crezi că şi fata mea a fost una din victimele lui Doug ?
Da.
Asta înseamnă "nu singur".
Rachel încerca să-mi spună că n-a fost singura victimă a lui Doug.
Şi în tot timpul ăsta
am crezut că fata noastră s-a sinucis.
Vezi tu,
chiar şi după ce a murit...
Ei bine...
Ce ?
Am tot avut un vis cu ea.
Până la urmă, am luat medicamente ca să scap de el.
Ce vis ?
Ardea în flăcări, în dureri cumplite.
N-o puteam salva.
Şi eu am văzut-o exact la fel, arzând în flăcări.
Ce înseamnă asta ?
Miranda...
N-aş căuta o explicaţie lumească.
E un vis, o nălucire.
O nălucire pe care o avem amândoi.
- Da. - Pete !
Pete, tocmai am vorbit cu Parsons.
M-am înşelat.
E, în sfârşit, limpede pentru mine. Imaginea e limpede.
Violatorul are legătură cu crimele.
E legat de tatuajul cu Anima Sola.
Trebuie să încetezi. Mă înţelegi ?
Când începe lumea să te ia în serios, începi să vorbeşti de nălucirile astea.
Nu sunt năluciri, sunt posedată.
Nu cred în fantome.
Nici eu, dar ele cred în mine.
Perfect !
Hai să mergem.
Vreau să vorbesc cu şeriful Ryan.
Lucrează cu FBI-ul. Nu se întoarce.
E foarte important.
Îi las un mesaj.
Mulţumesc.
Dă-o naibii !
Tatuaj anima sola
TATUAJE RELIGIOASE
Am primit un mesaj că vrei să vorbeşti cu mine.
Da, Bob.
Vreau să vorbesc cu tine. Poate de data asta o să mă asculţi.
Data trecută n-ai vrut decât să ţipi, să urli şi să mă acuzi...
- Despre asta vrei să vorbim ? - Nu. Vreau să vorbim despre dovezi.
Sunt puţin diferite acum, nu ?
Ştii ce păţeşte un şerif dintr-un orăşel
când FBI-ul preia ancheta ?
- Dacă ai ceva în cap... - Nu singur.
Ce ?
Nu singur.
Ştiu ce înseamnă.
Sunt doi ucigaşi.
Şi eu şi Parsons am văzut o fată arzând în flăcări.
Apoi am văzut-o pe Chloe violată de un bărbat cu un tatuaj Anima Sola.
O femeie arzând în flăcări. Înţelegi ?
E o nebunie, ştiu ! Sună nebuneşte. Pete mi-a spus că e o nebunie.
- I-ai spus lui Pete ? Când ? - Da.
Da.
După-amiază. De ce ?
Nu cred că eşti nebună şi nu ştiu de ce Pete nu vrea să vadă asta.
- Ai văzut tatuajul ? - Da, pe un bărbat !
Sunt ucigaşi care vânează împreună.
Sindromul clasic de mentor şi ucenic.
Îl căutăm pe ucenic ? Cine ar putea fi ?
- Nu ştiu. - Eşti psiholog.
Ce fel de om ar fi ?
Bine.
Ar trebui să fie cineva care a crescut într-o casă
fără tată.
A avut
o relaţie mult prea apropiată, obsesivă cu mama lui,
care s-a transformat într-o atracţie sexuală anormală.
Probabil se excita torturând animale când era mic.
Iar ca bărbat, e complet derutat în ceea ce priveşte sexualitatea lui.
Asta e.
Doamne, ce sinistru !
Dar un tip ca ăsta ar putea părea deştept şi normal, nu ?
Da, de obicei.
Nu vreau să te sperii.
Dar dacă mai e un ucigaş,
încearcă cu frenezie să-şi acopere urmele.
Eşti o mare ameninţare pentru el. Cine ştie câte mai ştii !
Nu mai ştiu nimic.
Ai văzut tatuajul, ai găsit fata.
Le-am găsit din instinct.
Pe tipul ăsta îl paşte scaunul electric.
N-are luxul de a crede în instinct sau fantome.
Probabil se gândeşte că Doug ţi-a mărturisit ce făcea.
Dar nu mi-a mărturisit.
Poate nu cu voce tare, dar...
Ştii tu, doar eşti psiholog.
Sunt multe feluri de a mărturisi.
Încerc doar să mă pun în locul tipului ăstuia.
De ce nu s-a întors la Willow Creek atunci ?
S-o aranjeze pe fată, să scape de dovezi ?
Aşa eşti prins. Intri în panică.
E mai bine să laşi să se calmeze apele.
- Dar e disperat din cauza ta. - Da ?
Destul de disperat
ca să vorbească cu mine ?
Ai dreptate.
Profilul mi se potriveşte.
Prieten vechi cu Doug. Acces la închisoare...
Dar nu mi-a plăcut niciodată să torturez animale.
Termină !
- Nu ! - Ba da !
- Nu mă poţi omorî ! - N-o să te omor.
O să mă distrez cu tine mai bine decât a făcut-o Doug vreodată.
Ajutor !
Miranda !
Fir-ar !
Ajutor !
Bine.
Ai încercat să evadezi, Miranda !
Asta înseamnă că pot să-ţi fac ce vreau.
Rachel n-a fost prima.
Doug a ucis o fată când avea 15 ani !
L-am ajutat să îngroape cadavrul.
Pentru ce-s prietenii ?
Am îmbătrânit. Dar
nu-ţi pierzi niciodată gustul pentru fete tinere.
Ne-am oprit multă vreme.
Apoi Dougie a văzut-o pe drăguţa de Rachel.
Dorinţa era mult prea veche ca să n-o satisfacă.
Ne-am distrat de minune la Willow Creek.
Totul era perfect.
Fetele astea făceau orice.
Eram zeul lor.
Până tu...
Miranda !
Ştim amândoi că n-o să ieşi de aici.
Aşa că hai să gândim logic
şi să isprăvim odată !
Mulţumesc, Miranda.
Rachel ?
Asta nu mai e logic.
Eşti deja moartă !
Logica e supraestimată.
Îmi pare rău, Miranda.
A trecut aproape un an şi încă mai am coşmaruri.
Câteodată mă trezesc ţipând.
E normal.
Nu, nu şi visele astea.
Toată lumea ne-a crezut nebune,
dar noi vedeam adevărul.
Vedeam mai mult decât ei.
Odată ce deschizi uşa, n-o mai poţi închide.
Nu e adevărat. Eu am închis-o.
Apoi am încuiat-o
şi am aruncat cheia.
Sper sincer că e adevărat.
Trenul meu pleacă peste jumătate de oră.
Bine, te duc.
Mult noroc la muncă, bine ?
Vroiam să-ţi mulţumesc pentru ce ai făcut.
M-ai ajutat cu adevărat.
Tu m-ai ajutat.
M-ai învăţat să ascult.
Mulţumesc.
Am scăpat.
Nu !
L-AŢI VĂZUT PE TIM ?
By: XRAiN